![]() |
| Památky | Pověsti | Zajímavá místa | Anomální jevy | Záhadné události | Psychotronika | Kontakt | |
Záhadné události Roku 1456 se jistý Venetus z Benátek vypravil ve stopách krajanů, kteří v Krkonoších hledali naleziště surovin. Jeho prvním hrůzným zážitkem byl nález lidských koster zbloudilců a zemřelých hladem. Kostry lemovaly cestu. Venetus nalezl ryzí zlato a drahokamy, ale byl mnohokrát ohrožován na životě. Nejvíc se polekal neznámého "modrého stínu", který jako závoj bez těla poletával v údolích. Muž se mu obezřetně vyhýbal. Věděl z vyprávění venkovanů o jeho smrtících kouzlech. Komu sedne na záda, ten už se neprobere. Vyprávění Vlachů byla protkána démony, čarodějnicemi a kouzelnými bylinami. Existovaly prý trasy přímo životu nebezpečně. Jedna z nich vedla směrem na Sněžku. Jistá skupina zde zaklínala ducha hor, aby jim otevřel brány k pokladům. Brány se uvolnily, ale současně došlo ke zjevení strážce pokladu. Byl to pohádkově příšerný mutant. Měl polovinu lidského a polovinu zvířecího těla, a chrabrým hrdinům stydla krev v těle a raději uprchli. Zajímavé je, že příšera měla mít na sobě něco na způsob ochranného pancíře zelené barvy. Jindy je duch hor líčen jako vysoká nehybná postava, jejíž zjevení a občasnou materializaci doprovázela silná bouře a vichry. Ačkoliv tato svědectví byla podána většinou Vlachů, nikdo jim nevěřil. Benátčané byli pokládáni za rafinované lháře a podvodníky. Duch hor byl zřejmě předobrazem Rýbrcoula, Krakonoše. Asi jeho nejstarší zpodobnění se objevilo na mapě pocházející z šedesátých let 16. století, z pera Martina Helwiga. U pramene Labe se konávaly pohanské rituály. Tomu se v pozdějších staletích rozhodla učinit přítrž církev. Vyslala biskupa Jana Krištofa z Talemberga, přímo k prameni. Když během světících obřadů ponořil velký kříž do labské vody, ztichla bouře, obloha se rozjasnila. Duchové hor prý se dobrovolně podvolili církvi. Je také možné, že církevní hodnostář uspořádal správný rituál. Jelikož
se již dlouho před svěcením až v samém Hradci zajímal o podobná témata,
možné je všechno. Možná šlo o speciálně připravený kříž, neboť biskup
jej pečlivě opatroval, údajně jím mniši v kraji strašili věřící. Pokud
nebudou horliví ve víře, otec biskup to pozná a všem vypálí rozžhaveným
křížem na čelo cejch. Naštěstí k tomu nedošlo. Každopádně se někteří raději
ochránili věnci a větvičkami z jeřábu, v jehož čarodějnou moc věřili.
Od těch časů pramen Labe zůstal pod vlivem biskupova zažehnávání horských
duchů. Občas se ovšem démoni bouří a posílají do nížin povodně. Jakýsi
lidový písmák tvrdil, že pramen bude poslušný 365 let, což je pro ducha
hor jeden rok. Svěcení se konalo 19. září 1684, ochrana by měla pominout
kolem roku 2049. Pokud se proroctví splní, mají se lidé na co těšit.
|
||