Kouzla
a čarodějství na Poličsku
Konšelské
právo městečka Svojanova odsoudilo dne 5. ledna 1568 Martu Karložku k smrti;
měla býti za živa pochována a potom kolem lámána. Jsouc před smrtí v žaláři
vyslýchána a od kola trápena, vyznala Karložka na jistou Annu Trtílku, že
jest čarodějnice veliká a že o větší není, jak svým krmením dojivo a užitek
odňala, tak že ona jí, Anně Trtílce, to samé zas učinila na její
dobytek, „aby mléko ve vemenách se ssedlo a posýřilo“. Po tomto
udání byla Anna Trtílka rozsudkem ze dne 13. března 1568 za živa pohřbena.
Kterak
víra v čáry působila různice i mezi klidnými sousedy, toho doklad z
Korouhve. Roku 1659 bylo na Českomoravské pahorkatině léto velmi parné a
suché; proto urodilo se příliš málo obilí a krmiva. Vyprahlá pastviska skýtala
nepatrný užitek. Dobytek trpěl hlad. Mnohým selkám v Korouhvi dojily krávy
místo mléka rozředěnou krev. To přivedlo některé pověrčivé lidi na myšlenku,
že kravám bylo učarováno. Nerozvážlivci to nejen veřejně pokřikovali,
ale i jmenovali domnělé čaroděje ve vsi, láteříce na ně, že schválně
množí bídu a hubí hospodářství. V obci vznikly dvě strany: útočná a
pokojná. Útočníci násilně vnikali do chat, aby prý vyhledali kouzla, v
nich ukrytá; pokojní občané nedali si to zase líbiti. Nastaly půtky a nesváry,
které den ze dne hrozivě rostly. Vidouce to nařízený rychtář, Matěj Drašar
(nyní čís. 175) a nově nastolený rychetník, Stanislav Skalský (čís. 1),
jali se lid krotiti a napomínati; když však jejich domluvy byly marny, oznámili
věc vrchnosti. Hejtman bysterského panství, Antonín Ernesta, nepodal však
toto nařčení ku právu konšelskému, ač byl přísný, nýbrž jal se sám
vyslýchati původce třenic. Potom ku zjednání veřejného pořádku a pokoje
rozsoudil a potrestal viníky takto: ženské bez závadného stavu osmidenním,
ostatní čtrnáctidenním vězením, před nastoupením vězení a po odchodu z
něho vymrskáním metlami. Mnohé muže obmyslil vězením čtrnáctidenním, některé
až čtyřnedělním a před nastoupením vězení i po odchodu z něho pěti
ranami holí.